‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎Am avut surplus la magazin! ‎Gătesc ceva?
‎De câte ori a sunat?
‎- Și tu ai răspuns! ‎- Altfel ar fi sunat încontinuu.
‎Desigur, voia doar să se ofere, ‎încă o dată, să ne ajute, dacă…
‎A lungit „dacă” ‎ca un personaj negativ din filme.
‎…dacă vrem amândoi să ne mutăm ‎din Topanga într-un loc respectabil,
‎eu nu mai lucrez la Zuma,
‎tu nu mai mergi ‎la cooperativa aia ridicolă
‎și ne luăm amândoi slujbe adevărate.
‎Am notat toate adjectivele. ‎„Adevărat” e preferatul meu.
‎I-am zis să nu mai sune ‎până când nu înțelege odată și-odată…
‎- Am lungit și eu cuvintele la mișto. ‎- Frank…
‎…că nu avem și nu vom avea nevoie ‎de ajutorul ei…
‎- …fiindcă… ‎- Frank!
‎…noi hotărâm, nu ea, ‎nici tatăl tău, nici tatăl meu.
‎F…rank!
‎Ce? Ce e?
‎Oamenii zâmbesc ‎Și-mi spun că sunt norocoasă
‎Suntem la început
‎Cred că voi avea un fiu
‎Va semăna cu el și cu mine
‎Liber ca un porumbel
‎Conceput cu dragoste
‎Soarele va străluci
‎Și chiar dacă n-avem niciun ban
‎Te iubesc la nebunie, dragule
‎Ne vom scălda în iubire
‎Și dimineața când mă voi trezi
‎Fă-mă să plâng de fericire
‎Și spune-mi
‎Că totul
‎va fi…
‎Gata, Eleanor. Stai nemișcată.
‎Putem să plecăm. ‎Mama și-a terminat schimbul.
‎Te descurci.
‎Fiți amabilă, domnișoară!
‎Da?
‎- Pot să vă ajut? ‎- ‎Vă cunosc de undeva?
‎- Sunteți actriță? ‎- Nu.
‎Adică nu știu să fiu.
‎Aveți o figură superbă.
‎Da?
‎Am un client care caută ‎pe cineva ca dvs.
‎În sfârșit, iertați-mă că v-am deranjat.
‎Au portocale roșii aici?
‎Da, aici, după colț.
‎Sinceră să fiu…
‎am vrut mereu să joc, dar niciodată…
‎Eu sunt Margot… Weston.
‎Ce-ar fi…
‎să mă suni luni
‎și să te vezi cu clientul meu, ‎fără obligații.
‎E la noroc, dar…
‎…cine știe?
‎Uneori iese ceva.
‎Bună!
‎E fiica ta?
‎Sunt bona ei.
‎Am culcat-o.
‎- Sunt foarte mândru de tine. ‎- Nu fi încă. Până nu se termină.
‎Pot să fiu concediată sau înlocuită, ‎poate că joc prost…
‎Nellie e încă trează.
‎Știi ce cred despre numele ăla.
‎Atunci, până te întorci, ‎o să răspundă numai la el.
‎Baftă!
‎Ne vedem când te trezești, da?
‎Te iubesc.
‎Spui și tu: „Te iubesc”?
‎Spui: „Te iubesc, mami”?
‎Te iubesc, tati!
‎Pleci iar?
‎Nu te-ai gândit să mă întrebi!
‎Ca să-mi zici că-mi abandonez fiica?
‎Cinci luni! Ce să fac singur cinci luni?
‎Mi se pare frumoasă, dar nu știu…
‎E ceva important pentru mine! ‎Pentru noi!
‎Nimic din asta nu are legătură cu mine.
‎Mamă?
‎Ce crezi?
‎Cred…
‎Cred că e bine pentru o femeie ‎să știe ce culori i se potrivesc,
‎iar…
‎pentru tine, nu e albastrul.
‎Mersi pentru sinceritate.
‎Mersi că m-ai ascultat.
‎Îmi pare rău că ai pierdut.
‎N-am pierdut.
‎Parcă ești o prințesă.
‎Nu te-ai spălat pe dinți.
‎În 22 de minute ajungem, dnă Weston.
‎Ce crezi?
‎Pare un program serios.
‎Dar…
‎dacă ai merge la o școală adevărată
‎ai putea să înveți o meserie ‎și să-ți practici arta.
‎- Mersi pentru sinceritate. ‎- Mersi că m-ai ascultat.
‎Mamă, eu nu practic arta, eu creez.
‎Înțelegi?
‎Sper că te vei gândi foarte bine ‎la ceea ce ți-am spus.
‎Ești furioasă?
‎Pentru ce?
‎Că nu m-ai ascultat și nu te-ai dus ‎la Columbia, la Barnard sau la Bryn Mawr?
‎Absolut deloc.
‎Poate-ți vine mintea la cap.
‎Poate, de data asta.
‎Du-te.
‎Bună! Îmi pare rău că n-am găsit o mașină.
‎Microbuzul e numai bun, mulțumesc.
‎Bursa de la stat?
‎- Slujba la MOCA? ‎- A luat-o nepoata directorului financiar.
‎Și bursa de la școală?
‎- Slujba de la școală? ‎- Ai fost vreodată asistentă la înscrieri?
‎Un absolvent bântuind ‎pe holurile facultății?
‎E un loc bun să începi ‎până vezi încotro mergi.
‎- Nu prea mă suni așa devreme. ‎- Am avut un tur.
‎Asociația din Mexico City?
‎- Ai prins-o? ‎- Nu.
‎E ceva și mai mișto.
‎Am cunoscut un tip.
‎- Și vreau să-l cunoști. ‎- Un tip?
‎- Cum îl cheamă? ‎- Levi Gordon.
‎E extraordinar, mamă! Foarte tare!
‎El, mă bucur mult pentru tine.
‎Vin săptămâna viitoare. Când ne vedem?
‎Nu știu.
‎Duminică?
‎- Pe stânga! ‎- Pe stânga!
‎Așadar?
‎Ce crezi?
‎Cred…
‎- Nu mă face să aștept, mamă. ‎- Nu e bun pentru tine.
‎Bine. De ce?
‎Băiatul ăla e interesat numai de el ‎și de cariera lui.
‎În rarele ocazii când nu te întrerupe, ‎te face să aștepți să auzi ce va zice,
‎ca și cum va urma o idee profundă, ‎o cugetare adâncă,
‎ceea ce nu s-a întâmplat ‎și nici se va întâmpla.
‎E prostănac, fanfaron
‎și cel mai rău, n-are nicio bază.
‎Meriți pe cineva căruia să-i pese ‎de ceea ce vrei tu să spui
‎nu pe cineva care-ți va lua tot oxigenul ‎și te va sufoca.
‎Mersi pentru sinceritate.
‎Mersi că m-ai ascultat.
‎Știu că-mi vrei binele ‎când spui astfel de lucruri,
‎dar ele mă afectează.
‎Și…
‎cred că te înșeli.
‎Nu-l cunoști.
‎Nu m-am înșelat ‎cu privire la școala de artă.
‎Nu mă înșel nici acum.
‎Asta se va termina cu un dezastru.
‎Ei bine, dacă așa simți, ‎n-are rost să rămânem și la desert.
‎Așa simt.
‎Bine.
‎Îmi pare rău, draga mea. ‎Îmi pare foarte rău.
‎Te-am avertizat.
‎Dumnezeule!
‎Bună! Sunt Nellie. Lasă-mi un mesaj.
‎Bună, mamă! Eu sunt.
‎Aș vrea să cunoști pe cineva.
‎Și…
‎Cred că e alesul.
‎Tu trebuie să-mi spui.
‎Promit că te ascult.
‎Abia aștept.
‎Te strecori încet pe Baker Street
‎Ești amețit și obosit
‎A mai trecut o zi nebună
‎O să bei toată noaptea
‎Să uiți de tot și toate
‎Acest oraș-deșert ‎Te face să tremuri de frig
‎E orașul cu mulți oameni ‎Dar fără suflet
‎Ți-a luat prea mult
‎Să înțelegi unde-ai greșit
‎Când credeai că aici găsești totul
‎Credeai că e ușor
‎Spuneai că e ușor
‎Dar te zbați
‎Te zbați acum
‎Mai trece un an ‎Și fericit vei fi
‎Încă un an ‎Și fericit vei fi
‎Dar plângi
‎Plângi acum
‎Dumnezeule!
‎Și după 41 de ani,
‎chestia numită aici chiflă ‎e o crimă la adresa umanității, un fel de…
‎Așa e.
‎E un film cu pisici?
‎Nu pot…
‎Uită-te!
‎- Arată bine în costum. ‎- E tipul cu care mă văd.
‎Despre care ți-am zis.
‎- Ieși cu un copil de 12 ani? ‎- Filmul e de acum 10 ani.
‎Ai zis că e ajutor de bucătar, ‎nu… Glenn Gould.
‎Așa e. A renunțat. Nu mai face asta.
‎Ca să lucreze la bucătărie?
‎Pentru ce ai renunțat și tu: ‎n-ai vrut să fii ce voiau părinții tăi.
‎Sper că el se descurcă mai bine.
‎- E foarte talentat. ‎- Se vede.
‎Acum compune.
‎Scrie cântece.
‎- Unde am mai auzit asta? ‎- Ai dreptate.
‎Dar e opusul lui Levi.
‎Te asigur. E…
‎pe partea cealaltă a lumii.
‎Îți place de el…
‎Numele lui e Sam și…
‎îmi place!
‎De ce?
‎Nu știu, fiindcă e…
‎E foarte tăcut.
‎Dar nu fiindcă e introvertit sau timid, ‎ci fiindcă ascultă cu adevărat.
‎Asta e o schimbare foarte plăcută.
‎Și cred că vrea cu adevărat ca eu să fiu…
‎cea care sunt
‎în orice moment.
‎Și asta e ceva rar.
‎Și…
‎Nu știu, e…
‎Când zâmbește…
‎simt.
‎Simt la propriu. E ca un…
‎ca un val care se sparge
‎sau ca zgomotul străzii în vacanță.
‎Îmi dă…
‎siguranță.
‎Oricum, nu știe că am găsit filmul ăsta, ‎așa că, dacă…
‎Adică atunci când o să-l cunoști, ‎nu-i spune că-l am.
‎O să-l cunosc.
‎- Pe bune? ‎- Da.
‎Nu pot să-ți promit că voi simți valuri…
‎sau sunete din vacanță.
‎Oprește-te sau nu se va întâmpla.
‎O să găsesc o zi.
‎N-ai ce să găsești. ‎Hai să mergem. Acum.
‎Salut!
‎- Bună! ‎- Ai probleme?
‎Nu!
‎Poftim? Nu, el e tata.
‎- Sunt Frank. ‎- La dracu'! E tatăl tău?
‎Da!
‎Vino încoace!
‎- Intră! ‎- Tată, el Dante, vărul lui Sam.
‎Salut!
‎Salutare!
‎- Ce faci? ‎- Bine.
‎- Tată, el e Russ. ‎- Salut, Russ!
‎El, Ernesto. Bună!
‎- Și… nu cred că te știu. ‎- Manuel.
‎- A venit săptămâna asta. ‎- Salut!
‎Mâncăm ceva ‎înainte să mergem la muncă.
‎Cred că era…
‎Așa, orice-ar fi, ‎dacă scade sub un anumit nivel,
‎rezerva intră prin tubul ăsta de aici.
‎- Și poți să pleci. ‎- Ce tare!
‎Nu pot să cred ‎că nu s-a mai gândit nimeni.
‎Dă-mi să văd.
‎Strâng bani pentru un prototip.
‎- Dacă știți vreun investitor… ‎- Nu întârziați?
‎Fir-ar să fie!
‎N-am mai cunoscut niciun inventator.
‎Ai și alte invenții?
‎Am multe idei.
‎Am avut și investitori, ‎dar… nu știu cum, alții mi-o iau înainte.
‎Așa câștigi un ban?
‎Nu, am lucrat în asigurări. ‎Acum… lucrez la Asistența auto.
‎Nu contează ce-ai fost ‎și din ce-ți câștigi traiul.
‎Contează doar că ai un vis.
‎Așa e. Ai stat la răcoare un an jumătate, ‎dar acum faci ceva minunat,
‎Ne inspiri.
‎Nu era… informație publică?
‎Acum e.
‎Îmi pare rău. N-am știut.
‎- Nu mi-ai zis că e secret. ‎- Ești un barosan!
‎- Nu sunt. ‎- Ești un barosan, știam eu!
‎Am știut de cum am deschis ușa.
‎Am făcut niște greșeli, asta e tot.
‎Sam, dacă nu i-ai spune ‎că am fost închis mamei lui Nellie…
‎Sigur că da. ‎Nu mai vorbesc niciodată despre asta.
‎Omule, respect!
‎Nu mi-am cunoscut tatăl,
‎dar e minunat cât de apropiați sunteți.
‎Mulțumesc.
‎Când vă întâlniți cu Margot?
‎E mai complicat.
‎Am vrut să te cunoască pe tine întâi ‎fiindcă mi-era mai ușor,
‎iar mama…
‎poate fi…
‎De groază?
‎Voiam să zic dificilă.
‎Hai să luăm toți cina împreună.
‎N-am mai văzut-o pe mama ta…
‎de-o veșnicie.
‎Ce zici? Ar mai relaxa lucrurile, ‎iar ea se va concentra asupra mea.
‎Sam va trebui să se prefacă ‎că nu mă cunoaște.
‎Mama are un fix, vrea să fie prima ‎în orice are legătură cu mine.
‎- Nu înseamnă că o mințim? ‎- Deloc.
‎Ținem seama de dorințele ei ‎și nu-i rănim mândria.
‎Deci, facem o reuniune de familie?
‎Sancerre. Doar asta bea.
‎Adu o sticlă, va face minuni. Și tu.
‎Nu prea-mi place Sancerre.
‎Lui Margot nu-i pasă ce-ți place.
‎Îi pasă că ai avut prezența de spirit ‎să afli ce-i place ei.
‎Bine! Până acum, ‎nu eram speriat de întâlnire.
‎Sun-o. Hai să mergem.
‎- Acum? ‎- Da, chiar acum. Sun-o.
‎Bine.
‎Bună, mamă, eu sunt.
‎Da.
‎Vreau să-ți prezint pe cineva.
‎MĂNÂNC-O PÂNĂ DUMINICĂ!
‎Sunt sigur că poți să primești amendă ‎dacă faci așa ceva aici.
‎Iar tu nu porți cască, ‎și ăsta e motiv de amendă.
‎N-am mai văzut vedete ‎care să-și ducă singure gunoiul.
‎Mai există vedete de cinema?
‎Regizorii sunt noile vedete.
‎Mă cunoști!
‎Fiindcă dealerul tău a venit la mine ‎din greșeală de patru ori.
‎Dix.
‎Poftim?
‎Numele meu e Dix.
‎Credeam că e Jonah.
‎Da, dar prietenii îmi spun Dix.
‎Jonah Dixon, adică Dix.
‎De ce avem discuția asta?
‎Fiindcă ultima dată când am vorbit,
‎mi-ai zis să fac liniște la mine în curte.
‎Sunt sigură că Stone Canyon ‎nu e gândit pentru skateboarding.
‎Iar eu sunt sigur că nu e gândit
‎pentru multe chestii ‎care se întâmplă aici.
‎- Încă o dată, de ce…? ‎- Încerc să fiu un vecin amabil.
‎Atunci ai putea să-ți muți rampa ‎pe partea de sud a casei.
‎Nu ți-aș mai vedea ferestrele.
‎Înseamnă că sari foarte sus.
‎Măcar am un obiectiv.
‎Câți ani ai?
‎Nu pot să răspund.
‎Regizorii sunt noile vedete.
‎Ce căutați aici?
‎Am venit la o bârfă ‎și să căutăm prin dulapuri.
‎Mai mult pentru dulapuri.
‎Bună!
‎Ne vedem înăuntru, mamă.
‎E fiica ta?
‎Trebuie să plec.
‎Vino oricând în vizită.
‎Locuiesc acolo, așa că…
‎Pe curând!
‎Totul e aranjat cu atâta artă! ‎Parcă e o casă de păpuși.
‎- Cine mai taie mezelurile așa mărunt? ‎- Lourdes.
‎Fetelor, de ce nu sunați ‎înainte să veniți?
‎Care mai e distracția? ‎Știu că urăști surprizele.
‎- Bună, mamă. ‎- Jean.
‎Bună!
‎De ce oare copiii de orice vârstă, ‎când vin acasă, redevin copii mici?
‎- Despre ce bârfim? ‎- Despre cina cu Sam.
‎- L-ai întâlnit? ‎- De câteva ori, ieșea de la Nellie…
‎din mașină.
‎Sigur că da! E așa de bun ‎cum dă de înțeles Eleanor?
‎Când am dat de înțeles?
‎Pe extrasul de cont, ‎apăreau trei nopți la Palm Springs.
‎- M-am gândit… ‎- Da, am fost în weekend.
‎Tu ziceai că nu cunoști omul ‎până când nu călătorești cu el.
‎Așa e.
‎Și m-aș bucura dacă nu m-ai controla ‎ca atunci când eram în liceu.
‎- Nu mi-ai zis cu ce se ocupă Sam. ‎- Întreabă-l la cină.
‎Te întreb pe tine, ca să discut cu el, ‎în loc să-l interoghez.
‎Bine.
‎E chef.
‎Dar nu-i place să se dea mare cu asta. ‎E doar o ocupație.
‎Abia aștept să-l cunoști.
‎A trecut destul de mult ‎și nu mă tem că o să-l sperii.
‎- Ai făcut rezervare? ‎- Putem să venim aici duminică?
‎Nu. Duminică e poimâine. ‎N-am pregătit nimic.
‎Adică Lourdes e liberă în weekend.
‎Adică am de citit scenarii ‎și am întâlniri.
‎- Nu se poate. ‎- Bine, mergem undeva.
‎Aș fi vrut ca el să vadă unde am crescut…
‎- Bine, ne întâlnim aici. ‎- Perfect.
‎Nu vreau ceva formal.
‎Când am venit cu Levi, ‎totul a fost scorțos…
‎Ne-a servit Lourdes, ‎în porțelanuri și argintărie.
‎- Vreau să fie exact invers. ‎- Pizza și farfurii de carton?
‎Nu înțeleg ‎cum se pot cunoaște niște oameni
‎când sunt încătușați în formalism.
‎- Așa l-a cunoscut bunica pe tata? ‎- Păcat că nu l-a speriat!
‎Că veni vorba de tata…
‎l-am invitat și pe el.
‎Vreau să vă cunoască pe amândoi ‎și să nu-l supun la două interogatorii.
‎Nu v-ați văzut de mulți ani, ‎destui ca să puteți fi politicoși.
‎El nu-i vorbește aproape zece ani ‎și ea tot îl consideră important.
‎Astea sunt condițiile. Îl cunoști pe Sam ‎odată cu tata sau deloc.
‎Simt că facem o mare greșeală ‎și știi că nu prea mă înșel.
‎- A zis „nu prea”? ‎- Da.
‎- Zicea „niciodată”, dar am discutat. ‎- ‎Bine!
‎- Cină de familie să fie. ‎- Da!
‎Ea n-are nevoie de nimeni
‎Să-i spună că e frumoasă
‎A auzit-o în fiecare zi ‎Din viața ei
‎Probabil că el se-ntreabă ‎Ce vede ea la el
‎Când sunt atâția alții
‎Care-așteaptă
‎Ea i se oferă
‎Dar el e tot străin
‎Ea e singură pe lume
‎Nu e fata nimănui
‎Ea îi bate la ușă
‎În toiul nopții
‎Apoi dispare săptămâni la rând
‎Destul cât să îl facă ‎Să dorească mai mult
‎Dar el niciodată mulțumit nu e
‎El trebuie să repare lucrurile
‎Și se întreabă de ce face asta
‎Ea e plecată în lumea ei
‎Ea nu e fata nimănui
‎El a zis ‎„Înainte s-o cunosc pe ea,
‎Nu am iubit
‎Puteam să stau sau să plec
‎Oricum era bine
‎Dar ea trezește o dorință în mine
‎Pentru lucruri ‎Despre care nu știam că le vreau”…
‎Cum o cheamă?
‎Sheila.
‎…Iar ea e o contradicție
‎Dar am nevoie de ea
‎E fragilă ca un șir de perle
‎Ea nu e fata nimănui
‎E fragilă ca un șir de perle
‎Ea nu e fata nimănui
‎POTPURIU
‎- Bună! ‎- Salut!
‎Ți-ai pus cravata!
‎Aveam de ales?
‎Tu arăți minunat.
‎Mulțumesc. Prima mea alegere ‎n-a fost aprobată.
‎Sam?
‎- Mă bucur să te cunosc. ‎- Și eu, dnă Weston.
‎Spune-mi Margot, te rog.
‎Ai o cravată frumoasă.
‎Eleanor mi-a ales-o.
‎Eleanor?
‎Pentru dvs.
‎Ce drăguț! Mulțumesc.
‎Să vedem…
‎Ceva nou!
‎Ce interesant!
‎E un „vin portocaliu”, biodinamic.
‎E sec și mineralizat precum Sancerre,
‎dar eu cred că are mai multă unicitate.
‎Se bea rece?
‎Puțin mai cald decât cel alb, ‎dar nu chiar cald.
‎Bine.
‎Nu așa am vorbit.
‎Așa e! Poate fiindcă relația noastră ‎nu e o autocrație.
‎Pariez că o să ofere tuturor, ‎dacă-l deschide, dar ea n-o să bea.
‎- Iubito… ‎- Da?
‎- Te simți bine? ‎- Da.
‎Nu pleci în misiune în spațiu. ‎E doar o întâlnire cu părinții tăi.
‎- Nu-i așa? ‎- Ai dreptate. Iartă-mă.
‎Sunt încordată ca un arc, ‎mi-e frică, sunt îngrozită.
‎Să mergem.
‎- Stai să mă descalț. ‎- Nu trebuie.
‎- Parcă așa era regula. ‎- Ce simpatic ești!
‎Nu în zonele publice. E în regulă.
‎Am vrut să fiu gata la 19:00, Sam,
‎dar nu sunt chef, ca tine, ‎așa că vom întârzia câteva minute.
‎E plăcut. Nu mai știu ‎când mi-ai gătit ultima dată.
‎Ai grijă, Sam. ‎E maestră în complimente Weston.
‎Sună bine când le auzi, ‎dar când le repeți în minte…
‎- Mâncăm aici, mamă? ‎- E mai puțin formal.
‎Așa cum îți place.
‎E minunat, mulțumesc.
‎- Se poate? ‎- Desigur.
‎Mama mă ducea la vânzări de vechituri ‎și la magazine de chilipiruri
‎sperând să găsească așa ceva.
‎Rosenthal?
‎De la bunica din partea tatălui.
‎Și Talavera?
‎Din partea mamei.
‎Avem și noi, dar false, ‎la restaurantul…
‎unde gătesc.
‎Se poate?
‎Te rog.
‎Mulțumesc.
‎Doar atât a adus ‎când a venit la bunicul în Michigan.
‎Le am de la moartea ei, ‎dar nu le-am folosit.
‎M-am temut că o să se spargă.
‎Dar e o seară specială, nu-i așa?
‎Pui tu masa, te rog?
‎Sigur că da.
‎Formal sau ca-n familie?
‎Formal.
‎Absolut.
‎Mâncăm în sufragerie. El a dorit asta.
‎Îmi place de el.
‎Doamne, ajută-mă! A venit tatăl tău.
‎- Bună! ‎- Margot! Nellie!
‎Sunt Polly!
‎Tată?
‎Se întâmplă mereu!
‎Margot…
‎- Arăți bine, Frank. ‎- Și tu.
‎Îți place cureaua?
‎Eu i-am ales-o.
‎- Tată, nu-mi amintesc să fi zis… ‎- Că întârzii?
‎Doar puțin, totuși.
‎V-am adus ceva, ‎drept mulțumire că ne-ați invitat.
‎- Poftim. ‎- Sancerre. Ți-ai amintit.
‎El a zis Sauvignon Blanc. ‎Bine că mi-am ascultat instinctul.
‎Încă o față surprinsă!
‎De parcă Frank nu v-ar fi zis ‎niciunuia despre mine!
‎Sunt…
‎Sam! Omul momentului!
‎Ce se întâmplă?
‎Pereții ăștia! Tavanul…!
‎Doamne, parcă sunt la muzeu!
‎Sam, mă bucur să te cunosc în sfârșit.
‎- Pun încă o farfurie? ‎- Da, te rog.
‎Trebuie să fac un tur!
‎A aflat exact când plecam.
‎N-am putut să-i zic că a fost exclusă.
‎Polly, cu ce te ocupi? Tata nu ne-a zis.
‎Sunt terapeut în Studio City…
‎de vreo 30 de ani.
‎Am făcut o pauză scurtă ‎când am născut a doua oară.
‎- Câți copii ai? ‎- Doi băieți.
‎Mark lucrează la Microsoft în Seattle, ‎iar Michael e profesor în Marin.
‎Par băieți buni.
‎Trecem printr-o perioadă mai dificilă.
‎Cu…
‎amândoi?
‎Separat, dar da.
‎Știi cum e. Dau vina pe noi ‎pentru tot ce a trebuit să facem
‎ca să-i aducem unde sunt azi.
‎Am dreptate?
‎Frank, nu-mi vine să cred ‎că ai locuit în casa asta!
‎Dumnezeule! Uite aici!
‎Da, acum pare un vis.
‎Ia te uită! Tu ești!
‎Ai un ceas frumos.
‎L-am primit cadou.
‎La aniversarea de șase luni.
‎- Le-ai spus despre ideea ta? ‎- Poftim?
‎Da, despre cauciucuri.
‎Nellie… mi-a povestit.
‎Nu vor să audă despre asta.
‎De ce? E foarte bună.
‎Habar n-aveți câte apeluri vin ‎de la persoane cu cauciucuri sparte.
‎A inventat o tehnologie ‎prin care cauciucurile se umflă singure
‎când presiunea scade sub un anumit nivel.
‎Am zis bine?
‎Nu există deja așa ceva?
‎Nu în acest moment.
‎Dar…
‎mulțumesc de întrebare.
‎Unde e tablou de Schiele? ‎I-l arăți și lui Polly?
‎- Mai e aici? ‎- Nu cred că vrea să-l vadă.
‎Ba da!
‎Doamne, Frank vorbește întruna despre el.
‎Am studiat istoria artei la Northwestern.
‎Mi-ar plăcea mult să-l văd. Se poate?
‎Cum ajunge cineva să aibă ‎un tablou de Schiele?
‎L-au cumpărat din Mexic.
‎Mexico City.
‎Am stat în Polanco. El avea patru ani.
‎- Proprietarul casei… ‎- …a recunoscut-o pe Margot.
‎Da. Ea s-a arătat interesată, ‎iar ei s-au oferit să i-l vândă.
‎A zis că nu poate să facă asta, dar…
‎știam că-l vrei.
‎Așa că mi l-a cumpărat.
‎Îi e cuiva foame?
‎Avem brânză și răcituri în living.
‎- El? Să vii în bucătărie. ‎- Bine.
‎N-am știu că vine cu ea. ‎Nici n-am știut că există.
‎Nu e vina ta. E vina lui, ca întotdeauna.
‎Nu se poate…
‎Ce ciudat, să mă simt în plus ‎în propria mea casă!
‎Alo?
‎- Geej? ‎- Nell?
‎Ce faci în seara asta?
‎Privește-mă în ochi.
‎Noroc!
‎Nu e rău.
‎Nu e Sancerre-ul meu. Pot să-l desfac?
‎Poftim, draga mea.
‎E vinul adus de Sam!
‎- Are un caracter unic. ‎- Un compliment Weston?
‎Nu, e un compliment real. E foarte bun.
‎Ce bucătărie minunată!
‎Ca o expoziție Williams-Sonoma!
‎Cina e gata în 20 de minute. ‎Sper că vă place bibanul.
‎Îmi pare rău, nu mănânc pește. ‎Frank nu v-a spus?
‎Mamă, vine și Gigi, e în regulă?
‎Sigur! Cu cât mai mulți, cu atât mai bine. ‎Sam, mă ajuți?
‎- Sigur. ‎- Mersi.
‎- Ce e? ‎- Nimic.
‎Dar… fii atentă la asta.
‎Ia te uită!
‎Era adevărat, dar acum e…
‎Asta e!
‎Așa e! Exact!
‎Bună!
‎- Jean? Sunt Margot. ‎- Bună!
‎Ascultă, știu că ești deja pe drum,
‎dar se pare că invitatul-surpriză ‎nu mănâncă pește.
‎Desigur.
‎Da, se pare că e o modă.
‎Ești drăguță să treci pe la Bristol Farms ‎și să iei un pui la rotisor?
‎- Sigur, da. ‎- Mulțumesc.
‎- Încă ceva! ‎- Da?
‎Știi la ce restaurant lucrează Sam?
‎Mi-a zis numele, dar…
‎nu l-am auzit, căci vorbeau toți.
‎Da, la Playa.
‎Playa?
‎Jean, când ajungi, ‎vino prin spate, te rog.
‎Sigur. Pe curând!
‎Mulțumesc.
‎CĂUTARE
‎PLAYA‎
‎CAUCIUCURI CU UMFLARE AUTOMATĂ
‎Frank, nu le spune asta!
‎Ai păstrat legătura cu Sheila?
‎Nu. Abia am cunoscut-o.
‎Tatăl tău a zis că era frumoasă.
‎La fel ca mama ta. ‎Eu n-am văzut nici măcar o poză.
‎Îți vine să crezi?
‎Nu știu ce să zic.
‎Bine.
‎Nu te mai chestionez.
‎Bine.
‎Probabil că tatăl tău ura asigurările ‎dacă a trecut la Asistența auto.
‎Îmi cer scuze, mă duc să văd ce face mama, ‎poate are nevoie de ceva.
‎- Tu ai nevoie de ceva? ‎- Nu, mulțumesc.
‎Merge bine, nu?
‎Pentru noi doi.
‎Dar și Margot are grijă de asta.
‎Imperturbabilă întotdeauna, ‎ca Mona Lisa.
‎- Nu trebuia să-i spui… ‎- Vreau să-ți arăt ceva.
‎Fii atent!
‎- Vino în partea asta. ‎- Ce…? Este…
‎Și…
‎Un prieten bun care putea să vină ‎acum poate.
‎Sam, mă ajuți, te rog?
‎Mulțumesc.
‎- Nu m-ai văzut. ‎- Niciodată.
‎Jane, ce bine că ni te-ai alăturat.
‎Fă cunoștință cu Polly. Ai grijă!
‎- Jean. Bună! ‎- Polly!
‎Bună!
‎- Îmi place colierul tău. ‎- ‎Mulțumesc.
‎- E sticlă? ‎- ‎Da.
‎Îmi place părul tău. E real?
‎N-am mai fost întrebată asta!
‎Trebuie să fie Dix.
‎Cine e Dix?
‎Vecinul de alături. Nu l-am mai întâlnit.
‎- Vin? ‎- Da.
‎Dragii mei, el e Dix.
‎Salut, Dix!
‎Ce mai faceți?
‎Să mergem în sufragerie.
‎Am întârziat puțin, ‎a trebuit să frig un pui.
‎Sper că nu special pentru mine.
‎Sigur că nu! Am mereu unul pregătit ‎pentru ocazii ca asta.
‎Urmați-mă.
‎- Salut, eu sunt Sam. ‎- Îmi pare bine.
‎- Ziceai că ai vândut setul Rosenthal. ‎- De ce-aș fi spus așa ceva?
‎Fiindcă l-am vrut la divorț?
‎Frank și Polly,
‎Eleanor și Sam,
‎iar Dix aici.
‎Și…
‎Sigur, draga mea, lângă mine.
‎N-am mai fost ‎a șaptea roată la căruță,
‎așa că e distractiv.
‎Știu că n-ar trebui să spun nimic,
‎dar, Sam, Nellie mi-a arătat ‎un film uimitor din trecutul tău.
‎Tată…
‎E prea bun ca să nu afle toți.
‎Ce cântai?
‎Chopin sau…?
‎Frantz Liszt.
‎Nu înțeleg. Cântai?
‎Sam a fost la Berklee.
‎- La colegiu. ‎- La ce?
‎Pian clasic.
‎Credeam că ești chef.
‎Gătesc, da.
‎Și scrie cântece.
‎Încă un compozitor?
‎Ca să vezi!
‎Jean, mă ajuți la bucătărie?
‎- Da. ‎- Lasă, mă duc eu.
‎- E în regulă. ‎- Ne descurcăm.
‎- Interesant… ‎- Sunt ale mamei ei.
‎Sunt sigur. Dix, cu ce te ocupi?
‎Fac filme.
‎- Serios? ‎- Da.
‎Am văzut ceva făcut de tine?
‎Tată… Nu trebuie să răspunzi.
‎E o întrebare normală.
‎- Dix are un Oscar. ‎- Două.
‎Unul în colaborare.
‎Mi se părea mie că te știu!
‎O cunoști pe Scarlet Johansson?
‎- Da. ‎- A fost la mine o dată.
‎Credeam că nu ai voie să spui.
‎De ce? Nu mi-e client.
‎Jean?
‎Da, vin.
‎Ești interesat de noi oportunități ‎de afaceri, Dix?
‎Sigur.
‎- Frank are o idee extraordinară. ‎- Da?
‎Polly, e o cină, ‎nu o prezentare de proiecte.
‎Suntem în Los Angeles, ‎totul e o prezentare de proiecte.
‎Hai, Frank, spune-i.
‎Haide!
‎Poate că nu e momentul…
‎Spune-i!
‎Cauciucuri cu autoumflare.
‎În loc de cele ‎run-flat, ‎cu care poți să mergi o distanță scurtă,
‎acestea se reumflă singure, ‎dintr-un compartiment interior.
‎Da, îți arăt.
‎Desenul e mai vechi, dar…
‎cam asta e ideea.
‎Ai pe cineva care te reprezintă?
‎Sam, ce-au zis ai tăi ‎când te-ai lăsat de conservator?
‎Jean mi-a povestit.
‎N-au fost…
‎foarte fericiți.
‎Nu mulți copii din Oakland ‎au șansa să meargă acolo.
‎- Parcă erai din Watts. ‎- Ne-am mutat când aveam 12 ani.
‎De ce ați plecat?
‎Mama a zis ‎că acolo sunt mai multe oportunități,
‎dar, adevărul e că tata…
‎o înșela cu o femeie ‎care fusese transferată acolo,
‎așa că ne-a făcut să o urmăm.
‎Nu vreau să fiu indiscretă, ‎dar ce a făcut când a aflat?
‎N-a aflat.
‎- Nu i-am spus. ‎- Nici în ziua de azi?
‎Îmi dai peștele, te rog?
‎Îmi pare rău că ai tăi nu au susținut ‎schimbarea intereselor tale.
‎E important să te simți susținut.
‎Fără Eleanor,
‎fostul ei iubit probabil că n-ar fi ‎așa de faimos cum e azi.
‎A lucrat pentru el fără oprire.
‎A crezut cu adevărat în el. Se poate spune ‎că și-a neglijat propria carieră.
‎Frank, nu te-ai atins de mâncare.
‎E vine mea! Mă așteaptă pe mine. ‎Nu știu de ce.
‎E cavaler.
‎Da.
‎Îmi cer scuze, mă duc să verific desertul.
‎- Frank, am o întrebare. ‎- Da.
‎Cum funcționează asta ‎în condiții climatice diverse?
‎În deșert…
‎Eleanor, ajută-mă te rog.
‎…la mare înălțime…
‎Se întâmplă ceva aici ‎și nu-mi dau seama ce.
‎Sam și tatăl tău s-au mai văzut?
‎Mamă, nu fi paranoică.
‎Înțeleg de ce a vrut tatăl tău să vină.
‎Vrea ca eu și prietenii mei ‎să investim în ideea lui.
‎Nu știa că o să fie și alții. ‎Nici eu nu am știut.
‎Dix e vecinul tău?
‎Sunteți…?
‎Sigur că nu!
‎Nu înțeleg de ce pui răul înainte.
‎Fiindcă văd mai limpede ca tine.
‎Pentru tatăl tău, nu e o cină în familie, ‎ci o oportunitate de afaceri.
‎Nu e adevărat.
‎Da? Tu l-ai invitat?
‎Sau a auzit că vii și s-a autoinvitat?
‎Ăsta e stilul lui.
‎Tu ai încredere, ‎iar el îți frânge inima mereu și mereu.
‎A făcut-o și o va mai face.
‎Nu greșesc în privința asta.
‎…mergeam amândoi acolo ‎de luni de zile,
‎dar nu ne văzuserăm ‎până în seara aceea.
‎Chiar așa?
‎Le spuneam cum ne-am cunoscut.
‎Acum zece luni.
‎Când suni, întreabă de Tom Carr. ‎E în echipa mea.
‎- Gata, destul cu asta. ‎- Ce se întâmplă?
‎Nu te lăsa păcălit, Dix.
‎Orice ți-ar vinde Frank, ‎e doar o înșelătorie.
‎Nu e o înșelătorie, e ceva real.
‎Ai dreptate.
‎Fiindcă există deja.
‎„În 2011,
‎Goodyear a început să lucreze ‎la cauciucuri cu autoumflare.”
‎Au renunțat. Nu le-au dat de cap.
‎„Anul viitor, compania plănuiește ‎să testeze tehnologia de umflare
‎- …pe vehicule comerciale.” ‎- Poftim?
‎Sunt sigură că, la voi, ‎vin informații despre noile tehnologii.
‎El le-a folosit ca să-ți ia banii.
‎Și de la tine, presupun.
‎Frank mi-a zis cum ești.
‎A zis că faci astfel de lucruri.
‎- Ce fel de lucruri? ‎- Știi foarte bine.
‎De aceea căsătoria ta s-a sfârșit ‎așa cum s-a sfârșit.
‎De aceea cariera ta s-a dus de râpă.
‎De aceea, fiicei tale îi e frică de tine ‎și a trebuit să facă scenarii cu tatăl ei
‎ca să ți-l prezinte ‎pe bărbatul pe care-l iubește.
‎Gata…
‎Nu știi…
‎Ce să știu?
‎Că Frank a fost închis 16 luni ‎pentru fraudă și delapidare.
‎- Tu știai? ‎- Sigur că da.
‎Avocații s-au interesat ‎când mi s-au returnat cecurile.
‎Ce cecuri?
‎- Margot, peștele e… ‎- …minunat.
‎- Îi trimiți bani? ‎- Nu îmi trimite.
‎Sigur că nu. Eu îl ajut cu chiria.
‎- Eu îl ajut cu chiria. ‎- Putem să nu vorbim acum?
‎Garantez pentru apartament ‎și îi plătesc mașina.
‎- Ce faci? ‎- Nu avea pe nimeni.
‎- Nu avea bani… ‎- Dar ce face cu jumătate din ai mei?
‎Poftim?
‎Drepturi de autor.
‎- Poate că ar trebui… ‎- Te rog să rămâi.
‎California aplică principiul ‎comunității de bunuri.
‎Tot câștigul din perioada ‎cât am fost căsătoriți merge la el,
‎inclusiv ce primesc acum ‎pentru filmele și reclamele de atunci.
‎Tată?
‎Cel mai mult am câștigat ‎când eram căsătoriți.
‎Banii pentru ‎Northwest Passage ‎de anul trecut ar fi ajuns pentru mașină.
‎Nu pot să cred ‎că iei bani de la fiica noastră.
‎Tată?
‎E adevărat?
‎Sigur că nu mă crezi niciodată.
‎Deși sunt singura sinceră de aici.
‎Singura care-ți va spune ‎întotdeauna adevărul.
‎Poți să-l idealizezi cât vrei,
‎dar adevărul e că a plecat ‎și că nu te-a vrut.
‎Te rog! Nu e adevărat!
‎M-ai rugat… M-a rugat…
‎să spun nu.
‎A zis că nu pot să-ți ofer ‎viața pe care ți-o doreai,
‎că alături de ea ‎aveai cele mai mari șanse.
‎Mai lasă-mă!
‎Dumnezeule! ‎Pe cine crezi, pe el sau pe mine?
‎Nell…
‎Nu pot să cred că ai luat bani de la mine.
‎Ce faci?
‎Dacă jumătate din lucruri sunt ale mele, ‎ar trebui să mi le iau.
‎Ce faci?
‎Ce…? Frank, oprește-te!
‎Frank!
‎Vara ta fără sfârșit ‎Se termină rapid
‎Pui mâna pe ceva ‎Ce crezi c-o să dureze
‎Dar n-ai recunoaște un diamant ‎Nici dacă l-ai ține în mână
‎Ce crezi tu că e valoros ‎Eu nu înțeleg
‎Îmi zici că ești un geniu ‎De când aveai 17 ani
‎De când te cunosc ‎Habar n-am ce vrei să zici
‎Weekendul la facultate ‎N-a mers chiar cum voiai
‎Ce crezi tu că e cunoaștere ‎Eu nu înțeleg
‎Numeri anii ce-au trecut?
‎Vrei să ascunzi timpul?
‎Îți înghiți lacrimile?
‎Nu mi-ai stors destule mie?
‎Numeri anii ce-au trecut?
‎Vrei să ascunzi timpul?
‎Îți înghiți lacrimile?
‎Nu mi-ai stors destule mie?
‎Da…
‎Asta e jumătatea ta.
‎Nu face asta!
‎Te duc acasă?
‎Am venit cu cineva cu mașina, mersi.
‎Bine. Credeam că după toate astea…
‎Am venit cu tatăl tău, plec tot cu el.
‎Dar…
‎Îl iubesc.
‎- Dumnezeule! ‎- Da…
‎Iisuse, de obicei, plătești bani buni ‎ca să vezi așa o piesă.
‎Plecăm?
‎Înainte ca nicio cantitate de alcool ‎să nu poată șterge aceste imagini?
‎Rămân la Sam în noaptea asta.
‎Nu face fața asta!
‎- Nu fac nicio față. ‎- Vin acasă mâine.
‎- Doar o noapte. ‎- Bine.
‎Oricum trebuie să-mi șterg contul ‎de pe OKCupid…
‎Noapte bună!
‎Ascultă…
‎Voiam să-ți mulțumesc pentru cină.
‎Și…
‎să-mi cer scuze.
‎- Dacă prezența mea… ‎- Eleanor nu e pregătită pentru tine, Sam.
‎Trebuie să știe cine e ‎înainte să fie cu altcineva.
‎Am încercat să-i creez un spațiu ‎ca să afle asta singură, dar…
‎pare prinsă între mine și tatăl ei,
‎punând ceea ce crede că avem noi nevoie ‎mai presus de nevoile ei.
‎Va face la fel și cu tine.
‎Poate că a făcut deja.
‎Ei bine…
‎cu tot respectul…
‎dnă Weston…
‎în relația noastră, ‎cerem unul altuia ceea ce avem nevoie.
‎Sune-mi Margot.
‎Sunt sigură că-ți spune că asta face.
‎Tatăl meu…
‎parcă nici nu mă vedea,
‎iar mama mea
‎se vedea doar pe ea în mine.
‎Te-ai gândit că acea Eleanor ‎pe care o vezi în viața ta
‎poate să nu fie Nellie din viața ei?
‎Fiindcă cea pe care o știu eu…
‎e capabilă să înflorească ‎și să se schimbe
‎așa cum n-am mai văzut.
‎Ce crezi că e mai greu?
‎Ca ea să facă asta?
‎Sau ca tu să o lași să facă?
‎Te aștept în mașină.
‎Ei bine…
‎vrei să știi ce cred?
‎Nu.
‎Nu e potrivit pentru tine acum…
‎fiindcă nu ești pregătită.
‎Iar începem…
‎Și tu știi asta.
‎De-asta m-ai mințit ‎în legătură cu slujba lui,
‎și i l-ai prezentat mai întâi tatălui tău,
‎fiindcă voiai întăriri.
‎Știai ce părere voi avea.
‎Toți încercați să mă controlați.
‎Ba nu, îmi controlam speranțele.
‎Fiindcă tu știi să intri în sufletul meu
‎și să sădești îndoiala,
‎pe care eu apoi o iau cu mine ‎și distruge totul,
‎până când mă tem să mai iubesc ‎fără aprobarea ta.
‎Nu e momentul potrivit.
‎Am dreptate acum ‎așa cum am avut și ultima dată.
‎Diferența e…
‎că atunci conta pentru mine.
‎Mulțumesc pentru sinceritate.
‎Dar nu-mi mai pasă ce crezi tu.
‎Dumnezeule!
‎Cum o să ne descurcăm?
‎Știu doar că nu va trebui ‎să locuiască într-un loc respectabil
‎dacă nu va vrea asta.
‎Va putea să aibă orice slujbă ridicolă, ‎chiar dacă nu e adevărată.
‎Va fi stăpâna vieții ei. ‎Ne vom asigura de asta.
‎Noi nu suntem ca părinții noștri.
‎Nu-i așa?
‎Așa e.
‎Culmi și râuri de păr angelic
‎Castele de înghețată în aer
‎Canioane de pene peste tot
‎Așa vedeam norii cândva
‎Acum, ei doar acoperă soarele
‎Plouă și ning peste toată lumea
‎Multe-aș fi putut să fac
‎Dar norii mi-au stat în cale
‎Am văzut norii ‎De pe ambele părți
‎Și de jos, și de sus ‎Și totuși
‎Iluzia norilor mi-o amintesc
‎Chiar nu cunosc norii
‎Absolut deloc
‎Luni sus pe cer și luni de iunie ‎Și roți uriașe
‎Senzația de dulce amețeală ‎Ca după un dans
‎Toate poveștile se-adeveresc
‎Așa vedeam dragostea
‎Acum, e doar un spectacol
‎Pleacă râzând
‎De-ți pasă, nu lăsa să se vadă
‎Nu te lăsa dus de val
‎Am văzut iubirea ‎De pe ambele părți
‎A celui care dă, și-a celui ce primește ‎Și totuși
‎Iluzia iubirii mi-amintesc
‎Chiar nu cunosc iubirea
‎Absolut deloc
‎Am văzut viața ‎De pe ambele părți
‎A celui ce câștigă și-a celui ce pierde
‎Și totuși
‎Iluzia vieții-mi amintesc
‎Chiar nu cunosc viața
‎Absolut deloc
‎Iluzia vieții-mi amintesc
‎Chiar nu cunosc viața
‎Absolut deloc
‎Bunico!
‎Subtitrarea: Dan Ilioiu